Стефан Маларме
Въздишка

Превод от френски: Гео Милев, 1920

chitanka.info

Душа ми, сестро тиха, към твойто чело, дето

бленува бледна есен с повехнали цветя,

и към небето модро, на твоя взор небето,

възлита, както в парка от скръбна самота

въздиша към Лазура струята сребробяла!

— Лазурът октомврийски, тъй нежен, блед и чист,

безкрайната му жалба в басейните замряла,

тъй морно! в тези мъртви води, де бледен лист

в агония повяхла прорязва в миг бразда

на слънцето протяжно след златната следа.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.